HENRY, MIN STORE LIDENSKAP
Fønikia. Et land i den gamle verden ved Middelhavet nord for Palestina.
Fønikerne reiste mye. De koloniserte Kypros, Rhodos...
Kreta. Kypros, Rhodos og Kreta.
Vær så snill. Kan du fange dem?
Beklager. Hva var det?
Musikknoter. Jeg må bare lage nye.
Og jeg vet at Mr Drago vil klikke.
Kanskje jeg skal kaste alt i elva og la dem kaste meg ut igjen.
- Går du i åttende? - Ja.
Jeg har sett deg. Du sitter to rader foran meg.
Fønikia-greiene er kjedelige. Ble du ferdig med det?
Jeg leste noe på bussen i morges, men ble ikke ferdig.
Har du blitt kastet ut før?
Ikke herfra. Men fra to andre skoler på ett år.
Hvorfor det?
Jeg er ustyrlig. Du er ny her også, ikke sant?
- Kom i forrige måned. - Liker du deg?
De sier det er den beste jenteskolen i USA.
Ikke jeg heller. Tyggis?
Takk.
Liker du Mr Drago?
- Jeg synes han er guffen. - Jeg hater ham.
Jeg også. Liker du Miss Cooney?
- Hun er enda mer guffen enn Mr Drago. - Enig.
- Kjenner du mange jenter her? - Ikke så mange. Gjør du?
- Ikke så mange. - Faen.
- Har du strikk? - Ja, hør her.
- Har ikke du? - Jeg har jernbaneskinner.
- Milde Moses. - Hvor lenge har du hatt din?
- Nesten ett år. Og du? - Nesten to.
- Når skal du ta den av? - I juni.
Herlighet, det skal jeg også.
- Hva er det du skal på lørdag? - Ikke noe.
- Vil du på eventyr? - Hva mener du?
Jeg mener å late som du er noen andre.
Ikke bare late som, men være noen andre.
Du vet den dammen i Central Park?
Vi kan møtes der klokka ti så viser jeg deg det.
- Hva heter du? - Marian Gilbert.
Valerie Boyd.
Er det du som går hjem tidlig hver dag?
Det glemte jeg. Det er noen jeg må treffe.
Mamma?
Ja, skatten.
Kan jeg invitere en venn på lunsj på lørdag?
Har du funnet venner på den snobbefarmen?
- Merci veldig beaucoup. - Hvor lenge skal jeg la karrigryta stå på?
- Fem minutter til. - Mamma?
Selvsagt. Jeg vil gjerne treffe vennene dine.
- Takk. - La den stå i ti.
Kanskje hun kan bli med deg til Mrs DePaul etterpå.
Jeg sa jeg ikke ville gå dit.
- Hvem er Mrs DePaul? - Hun gir dansetimer.
Hun er en veldig snill kvinne
som gir utakknemlige snørrunger sjansen til å møte søte gutter.
Jeg så noen av de søte guttene vente på bussen her om dagen.
Gutter fra Trinity School. Vet du hva de gjorde?
- Hva? - De rapet.
Hva behager?
De hadde konkurranse om hvem som kunne rape høyest.
Man kan ikke slå overklassen i fine manérer.
Så du de italienske skoene i Altman-reklamen i morges?
Jeg kunne ikke gått med noe slikt.
De er vel for spisse.
- Men det er fin hæl. - Hva med den?
Gil.
- Hva var det? - Banditter.
Hva slags type?
- Kinesiske. - Dette kan bety døden.
- Spesielt for to vakre, hvite sykepleiere. - Se.
- Tror du vi klarer det? - Vi må aldri bli tatt i live.
Her er giften. Legg den i munnen.
Når de kysser oss, så biter du på den.
- Når de hva? - Kysser oss.
- Hvorfor skulle de gjort det? - Fordi vi er to vakre, hvite sykepleiere.
- Min siste tanke gikk til ham. - Hvem?
- Gregory Peck. - Han er for gammel.
Vent her. Jeg speider.
- Så du de øynene? - Røntgenøyne.
Jeg håper ikke du drømmer om dem.
Det er én ting jeg kan si om leiligheten min.
Du trenger ikke sitte på granitt der.
Jeg ville vært livredd, Henry.
Det er større fare for at vi støter på mannen din midt i Central Park
enn i stua mi.
Nei, kanskje noen ser oss gå inn.
Jeg har aldri vært ute med en annen mann før,
så du må gi meg mer tid.
Skal vi aldri kunne treffes unntatt på noen kampesteiner i Central Park?
Vi vil vel ikke at noe skal ødelegge vennskapet vårt, vel?
Det er så bra slik det er, hva?
Så hvorfor kan det ikke bare forbli slik?
Små pøbler.
- Splitthopp. - Splitthopp.
Splitthopp.
- Hva er dette? - Stedet jeg bor.
Vi tok splitthopp mot en gutt på sykkel uten å røre ham engang.
- Gjorde du? - Nei.
- Er dette Marian? - Det er Emma, Gil.
Vi er så glade for at Valerie har en ekte venn nå.
- Jeg er glad for å være vennen hennes. - Hun er for mye alene.
Eller sammen med voksne, noe som er verre.
Vi snakkes. Jeg kan ikke overdøve musikken hennes.
Takk.
- Er foreldrene dine skilt? - Hvordan visste du det?
- Var det ille? - Jeg husker det ikke engang.
Faren min bor i Florida, men han besøker meg i New York.
- Det ser ikke ut til å plage deg. - Jeg tenker ikke på det.
- Jeg bor med mamma og Boothy. - Boothy?
En gammel venn som bor hos oss. Hun er kul.
Er Emma moren din?
Nei. Hun og mannen Charles tar seg av meg. Hun er søt.
- Veldig. - Skolen fant dem.
- Er dine skilt? - Nei, men de reiser.
Til Europa og sånn.
Pappa driver med internasjonale forretninger eller noe.
Hvor er hjemmet ditt? Det ekte?
Jeg vet ikke. Vi har et hus i Arizona.
Jeg har aldri sett det. Det er et vinterhus, og da er jeg på skolen.
De har leilighet i Paris. De bor på hotell her.
Savner du dem veldig?
Jeg pleide det, men er vel som deg nå.
Jeg savner bare faren min klokken seks om kvelden når det blir mørkt
og vi skal spise middag - mamma, Boothy og jeg.
- Kjenner du Lillian Kafritz? - Med tufsete hår?
- Kan ikke fordra henne. - Hvorfor putter hun gørr i håret?
Jeg spiste middag hos henne en kveld,
og rundt seks kom faren hennes fra kontoret.
Han kjøpte ristede kastanjer til Mrs Kafritz
og noen visne fioler til Lillian og meg.
Hvor rar kan man bli?
- Tror du faren din kommer tilbake? - Det går ikke...
Han har giftet seg på nytt og fått et par barn.
- Men hvordan vet du at han er lykkelig? - Han er forelsket i henne.
Ja, men hva om han plutselig skjønner at ekteskapet hans er et feilskjær?
Han åpner øynene og skjønner plutselig at moren din
er den eneste kvinnen han har elsket noen gang.
Det er ikke så veldig sannsynlig.
Da må du fortelle sannheten. Til den andre kona, mener jeg.
Han må tilbake til den eneste kvinnen han har elsket noen gang.
Adjø, andre kone.
- Tror du det er mulig? - Han har ikke noe valg.
Han kan ikke leve på en løgn. Han må tilbake til sin sanne kjærlighet.
Kanskje i julen.
- På julaften. - Rundt klokka seks.
Du og moren din er alene og pynter treet når det ringer på.
- Jeg åpner. - Du lurer på hvem det er.
Du venter ingen.
Du åpner døren og han står der med favnen full av gaver.
Før du sier noe, sier han "Hysj" - han vil overraske moren din.
Men først vil han gi deg en god knuse-klem.
Så kommer mamma for å se hvem det er.
Hun har lurt på hvorfor hun ikke hørte noen snakke.
Lenge bare sto de der og stirret på hverandre uten å snakke.
Det trengte de ikke.
Så tar han henne i armene sine og strør kyss over ansiktet hennes.
Og de bare elsker hverandre til døden der i inngangsdøren.
Tror du virkelig...
Hvem vil ha muslinggryte?
Vask deg på hendene først.
To små bobler kom ut av munnene deres.
- Hvis du hadde vært og øvet... - Idet hun begynte å like det.
Henry, du må huske på at du ikke er van Cliburn.
Hvis van Cliburn ikke kommer på øving, er det ingen som sier "Kast ut bomsen."
Bare en stuss bak. Jeg prøvde å ringe dem.
Det er min plikt som manager å underrette deg om
at de ikke vil vise forståelse overfor...
la oss si en ikke-van Cliburn.
- Hva er det, Sidney? - Det går litt tregt for deg.
Kan du se noen forskjell? Vær ærlig.
På min mors grav sverger jeg
at du ikke ser eldre ut enn da vi spilte ball på gaten.
Jeg gir noen 1 000 dinarer hvis de kan finne ett grått hår hos meg.
Skjønner du ikke hva jeg sier? Du er i trøbbel.
Hvis jeg sier at du er hos tannlegen igjen, vil de snart telle tennene dine.
Veldig morsomt.
Du er mye sammen med Boyd for tiden.
Hvorfor skulle jeg ikke vært det?
Det er greit nok hvis du ikke har noe imot galninger.
Jeg tror det er du som er gal.
Vet du hvorfor hun går tidlig hver dag?
Hvorfor skulle jeg ikke visst det?
Det gjetter du aldri.
- Hvor mye? - Det er verdt minst 25 cent.
- Jeg har kun 15 cent. - Gi meg de siste 10 i morgen.
Hvis det er veldig interessant...
Hun går tidlig hver dag fordi hun går til psykiater.
- Mener du doktor? - Doktor for hjernen.
- Hvem sa det? - Det skal ikke du tenke på.
Skolen vet det, men det skal være hemmelig for andre.
- Dikter du dette opp? - Det er sant.
Miss Cooney sa at Boyd ba henne holde det hemmelig.
Miss Rollyman sa at jentene kanskje ville trodd hun var gal.
"Men hvis jeg var så rik," sa hun, "kunne hvem som helst kalt meg gal..."
Hvem sa det?
Miss Rollyman sa "I lys av Boyds utrolige IQ,
er hun bra for skolen, selv om hun er vanskelig."
- Hva er IQ? - Intelligenskvotient.
Hvis du er smart er den høy.
De snakket som om Boyd er et slags geni.
- Herreland. - Og veldig rik i tillegg.
- Vil du ha mer? - Gjerne.
- Jeg vil ikke gå, men Emma flår meg. - Det er ikke for sent.
- Jeg gikk glipp av dr. Greentree. - Hvem er det?
- Doktoren hennes. - Ja, men jeg bare lurte.
Det gjør ikke noe at du vet han er psykiateren min.
- Din hva? - Boothy, vær så snill.
- Han er psykiateren min. - Nå har jeg hørt alt.
Det er ikke noe å spøke med.
Boothy spøker ikke. Det er bare det at Val er så ung.
Jeg var langt uti 30-åra før jeg endte på sofaen.
- Hvorfor gikk du? - Det er blitt del av skilsmisseritualet.
- Beklager. - Den eneste moroa jeg fikk ut av det.
- Det er første gang jeg har hørt om det. - Jeg prøvde også.
Vi måtte. Det ville vært som å ikke eie TV på den tiden.
Når folk trenger hjelp, går de dit de tror de vil finne den.
Det er det Val gjorde, for hun trengte hjelp.
- Det er det alle sier. - Moren din var der to ganger.
Tredje gangen var det salg på Bergdorf Goodman.
- Det var Lord & Taylor. - Vet du hvorfor jeg sluttet?
En dag fortalte jeg trollmannen om en fin drøm.
Skikkelig Henry Miller-aktig. Jeg hørte ham snorke.
Ikke egentlig.
- Jeg klarte ikke å drømme. - Det er problemet.
- Min blir sint hvis jeg ikke drømmer. - Jeg drømmer hele tiden.
Hold deg utenfor dette. Du er normal.
Prøv å spise chili con carne før du legger deg.
- Det gir deg mareritt. - Psykiatere elsker mareritt.
- Jeg skal gi henne mine drømmer. - Det er en super idé.
Fortell om drømmene dine og si hva han sier. Gratis terapi for meg.
- Så blir du en av oss. - Tre kokoer og en kvasi.
Jeg må stikke.
Jeg henter jakka og følger deg til bussen.
Det har vært gøy.
- Ber du meg igjen? - Hva med neste fredag?
Middag, kanskje billetter til noe. Og når som helst ellers.
Fra en ko-ko til en annen.
Vet du hvorfor jeg trodde du måtte gå fra skolen hver dag?
- Jeg trodde du hadde en sykdom. - At jeg skulle dø?
Kanskje de hadde gitt deg ett år å leve med daglige sprøyter.
- Får jeg ta armen din? - Og så ung også.
De prøvde å skjule det for meg.
- Prøvde du Mayo-brødrene? - De var overrasket.
- John Hopkins? - Han visste mindre enn dem.
Jeg kjente en som var døende en gang.
Hun halte det ut i det uendelige til alle gikk fra vettet.
- Jeg har for mange røde blodlegemer. - Hvite.
- Sikker? - Det er det jeg leste.
Jeg har for mange hvite blodlegemer.
Kan vi stanse litt? Har du Kleenex?
Nei, men...
- Det var bare matthet en kort stund. - Prøv denne pillen.
- Du er så snill med meg. - Du er vennen min.
Jeg er bestemt på at din siste dag skal bli din beste. Når er den?
- 18. oktober. Hva slags smak er det? - Sjoko-mint.
Den er nydelig.
Vet du hva jeg hater mest ved denne tragedien?
Å dø?
Å være en byrde for alle. Men hva kan jeg gjøre?
Doktorer har gjort alt de kan, men jeg lider natt og dag.
Hva er i veien med henne?
- Hva er i veien? - Det er et av anfallene mine.
- Ungen trenger hjelp. - Det er sant.
Det har svartnet for meg. Jeg kan ikke se.
- Opp med kragen. - Nei, hun fryser.
Noen må få tak i drosje.
Drosje.
- Opp med kragen. - Da får hun lungebetennelse.
Vil du at hun skal bli kvalt?
Det gjør ikke noe for meg,
men slik den ungen svetter, får hun lungebetennelse.
Jeg åpner og lukker kragen. Noen må bestemme seg.
- Jeg er lege. - Det er en veldig syk jente her.
- Jeg føler meg litt bedre. - Ta det med ro.
- Jeg er lege. - Doktor, hun dør.
- Jeg føler meg bedre. - Vi tar en titt uansett.
Er det greit å ta en undersøkelse?
Men det går bra. Det var bare en spøk.
Vet du hva doktorer gjør med folk som spøker slik?
Vi kjører dem på sykehuset og pumper dem.
Har du blitt skikkelig pumpet noen gang?
Jeg pumpet en spøkefugl en gang så han ikke kunne stå.
- Vi mente ikke noe. - Hvis jeg ikke finner noe...
Det er en politibetjent på vei.
Han er på kontoret. Du snakket med ham i telefonen.
- Han kan ikke være her. - Jeg vet det, men...
Pass på.
Hei, du.
Drosje.
Små pøbler.
En dag kommer vi for å se deg.
- Ikke jeg, er jeg redd. - Det vedder jeg på.
Jeg er ingen ekte musiker. Å bare spille piano er ikke nok.
Man må ha noe spesielt, som jeg ikke har.
Bare et par meter til, og jeg ville vært hjemme.
Maestro.
De liker det ikke når du går glipp av to øvinger.
Er det ikke rart at det er de samme pøblene?
De bor i nabolaget og leker i parken.
- Men to ganger med samme dame. - Det er den eneste du går ut med.
Hun er nervøs som få.
- De er klare, Mr Orient. - Greit.
Neste gang legger jeg et par beroligende tabletter i drinken hennes.
Hva er disse avantgarde-greiene?
Det er vilt, det sto det i Times.
- Ingen melodi? - Tuller du?
Jeg håper at ikke jeg spyr.
- Du har barbert beina dine. - Du er så svær i kjeften.
- Du sa det ikke. - Jeg forteller ikke alt.
- Hva er det? - Hun har barbert beina sine.
Høyere. Folkene på balkongen kan ikke høre deg.
- Du får stubber. - Ikke hvis jeg fortsetter å barbere.
Så, så, jenter.
Hvorfor? Du er ikke så behåret.
- Jeg er gammel nok. - Du er ikke så hårete som Kafritz.
Talbot er mer hårete enn Kafritz.
Det vises ikke så veldig på henne. Hun er blond.
En brunette ser alltid mer hårete ut enn en blondine. Kafritz er mest hårete.
- Det er ham, ikke sant? - Selvsagt.
Husker du ikke de øynene?
Hvis dette er musikk, hva er det som Cole Porter skriver?
Hva er det?
Jeg er forelsket.
- I det krypet? - Hva mener du med krypet?
Er det ikke ham?
Er det ikke fryktelig?
Boothy leste om ham i et blad. Han har vært gift drøssevis av ganger.
- Har hun bladet ennå? - Jeg skal spørre.
Ikke at det spiller noen rolle. Jeg elsker og forguder ham uansett.
Du kan si til hele verden at jeg, Valerie Campbell Boyd,
elsker og forguder den skjønne og vidunderlige Henry Orient,
til verdens ende, amen.
- Men se. - Du kan se.
Er han ikke himmelsk?
Han er søt, men jeg trodde du sa at han trengte trening?
Har du ingen sjel? Selvsagt trenger han å øve, spesielt på skalaen.
Men dette er kjærlighet.
Mine drømmers drømmeaktige drøm, den vakre, henrivende, orientalske Henry.
Hvordan kan jeg bevise at jeg er din?
Hva skal jeg gjøre?
- Er det alvorlig? - Jeg vet ikke hva annet.
Jeg kan verken spise eller sove. Jeg tenker ikke på annet.
Dagen etter var jeg i platebutikken og kjøpte de to eneste platene hans.
Det er alt han har gitt ut, stakkars. Jeg har spilt dem siden.
Skal du fortelle ham det? Han må få vite det.
- Jeg vager ikke. - Hvorfor ikke?
Du er ikke noe barn. Vi er praktisk talt ungdommer.
Mr Orient ville nok blitt stolt hvis han visste du elsket ham.
Mener du at jeg bare skal gå og fortelle det?
Det må du.
- Hva er det du gjør? - Det er det viktigste i verden.
- Men det må være en hemmelighet. - Det må det.
Vi må lage en ed om at vi aldri skal røpe hemmeligheten.
Og vi snakker et hemmelig språk. Hans språk.
- Det mystiske orientalske språk. - Ja, o, Kirsebærblomst.
- Må det komme blod? - Det er det som gjør det viktig.
Det betyr at vi alltid må hjelpe hverandre, spesielt med kjærlighet.
Jeg hjelper deg nå og du hjelper meg siden når jeg finner min eneste ene.
Stikk deg. Vær forsiktig, det gjør vondt.
Og så sammen slik.
Så sverger vi en hellig ed.
Jeg sverger...
på at...
Hva?
At selv om kjærligheten er det viktigste i verden,
spesielt ekte kjærlighet, la det bekreftes at Marian Gilbert og Valerie Boyd
sverger på at vi skal leve et hemmelig liv i evighet
og dedikere det for evig til Henry Orient,
Miss Boyds sanne kjærlighet.
Ved dette menneskeoffer.
Ja.
Og fra nå av dedikerer vi vårt liv natt og dag,
unntatt ved lekselesing, til å studere ovennevnte Henry Orient.
- Livet hans, offentlig og privat. - Hvor han bor.
Hvem han treffer og hva livet betyr for ham når han ikke spiller.
Hvor er din mann i dette øyeblikk?
I New Rochelle, tror jeg.
Han spiller golf.
Og er New Rochelle på denne siden av Stanford?
Etter å ha spilt en runde golf i New Rochelle,
har din mann noensinne vendt tilbake til Stanford via East 64th Street, New York?
- Nei, men... - Nei vel.
Så er det ikke rart hvis en mann
drar hjem til Stanford fra New Rochelle via East 64th Street, New York?
Jo, men...
Nå kommer det et viktig spørsmål.
Vet Paul om meg?
Nei, men jeg skulle fortelle at jeg hadde truffet deg.
Det har aldri ført til annet enn misforståelser før.
Aldri nevn navnet mitt for ham, ok?
Vil du at jeg skal sette musikk til diktet ditt?
Veldig gjerne.
Og hvorfor ikke? Det er det mest utmerkede dikt for musikk
siden Only God Can Make a Tree.
Det må bli en klassiker.
En komponist må komponere.
Selv Only God Can Make a Tree.
Han komponerte den ikke i et tre.
Han dro hjem, og han satte seg ved pianoet og komponerte den.
Skjønner du?
- Ja, men... - Hva skal vi gjøre?
Skal vi si pass til en sang som kan få evig liv?
Eller skal vi dra hjem til meg og prøve oss på pianoet?
- Jeg burde ikke. - Kelner.
- Ikke ennå. - Regningen.
Hvem vil vise den minste interesse
for to respektable mennesker som passer sine egne saker en søndag?
Skriv dette. "Ærverdige Henry spiser mye mat."
Ja, o, mystiske Kirsebærblomst.
Også...
"Veldig generøs. La kelneren beholde yen-yen."
- Yen-yen? - Vekslepengene.
Tip-tip.
De reiser seg.
- Hva er i veien? - Jeg venter her mens du skaffer drosje.
Ikke gå.
Drosje.
Kan du vente? Kommer straks.
Han ba ydmyke rickshaw vente.
- Hvor gikk den unge damen? - Hun løp ut bakdøra.
Løp hun nettopp ut bakdøra?
Stanford, Connecticut. 164, East 64th Street.
ADVARSEL - IKKE ÅPNE
VALERIE BOYDS PRIVATE EIENDOM
BIBELEN TIL DEN ÆRVERDIGE HENRY ORIENT
Dette er strålende.
Helt supert.
Her er det første brevet han skrev til meg.
"O, himmelske Valerie,
"O, min fryds måne..." Ville han kalt deg det samme som du kaller ham?
Hvorfor ikke? Han skal liksom elske meg på samme måte.
"Hvordan elsker jeg deg? La meg telle."
"Jeg elsker deg så dypt og bredt min sjel kan rekke."
Det er bra. Du kan bli forfatter.
Jeg fikk idéen fra Elizabeth Barrett Browning. Er det ikke nydelig?
- Skal du svare? - I kveld. Er det bladet?
Og jeg har alle notatene mine fra restauranten.
Og sigaretten kelneren ga oss.
- Uten filter. - Han er ikke redd.
- Står det hvor han bor? - I East 64th.
"En typisk dag begynner i tolvtiden når han blir vekket av tjeneren med lotus-te."
Se.
Fem, fire, tre, to, én...
Og nå åpner han øynene. Er ikke det fantastisk?
Og nå begynner han å reise seg.
God morgen, Jeeves.
God morgen, sir. Håper du har sovet godt.
Utmerket. Takk, Jeeves.
Den lotus-téen lukter formidabelt.
Jeg lager den av de beste lotus-planter - daglig.
Den er usedvanlig førsteklasses.
Han er ikke engelsk. Og så?
"Frokosten hans er alltid frukt, melba toast, et surret egg."
- Hva er dét? - Vi spør Emma siden.
"Kaffe."
"Klokken ett begynner hans daglige regelmessige spasertur på Fifth Avenue."
- Vi tar Fifth Avenue-bussen. - Vi kan følge ham hele dagen.
Ikke glem bladet, da kan vi lese hvis vi mister sporet av ham.
Vent nå litt.
- Hvor fikk du dem fra? - Orientalsk basar.
- Han er der ennå. - Snakket du med ham?
- Jeg la på. - Han har veldig maskulin stemme.
Som Gregory Peck. Hvis han ikke kommer snart, ringer vi på igjen.
Jeg ringer på neste gang.
Henry. Det er meg.
Skatt. Hvor er du?
Hvorfor henger dere her?
Vi venter på moren vår.
Lappen sa de skulle slippe henne ut her.
- Slippe henne ut av hva? - Av bilen.
De tar henne tilbake i ettermiddag. Til 64th og Lexington.
Hva snakker du om?
Mennene som tok henne, fører henne tilbake, og vi venter.
- Tuller du med meg? - Nei. Det sto det på lappen.
- Vis ham lappen, søster. - Jeg la den hos mademoiselle.
Mener dere at moren deres ble kidnappet?
De tok henne ikke sånn. De sendte beskjed backstage
om at en venn ville treffe henne etterpå i Bronx.
Da hun kom, bandt de henne.
Man får alltid løsepenger for en stjerne.
Hva heter moren deres?
- Jayne Mansfield. - Er det moren deres?
- Skal de slippe henne ut her? - Det sto det på lappen.
Hva med faren deres? Hvor er han?
Død.
- Så trist. - Det er i orden.
Vi er vant til det nå.
Skal vi ringe purken og ta dem?
- Det kan vi ikke. - En betingelse var å ikke ringe politiet.
Jeg lovet ikke noe slikt.
Det kan du ikke.
De finner ut av det og gjør noe grufullt med henne.
Politiet takler slikt.
Ikke gjør det. Lov oss.
Kan dere reise dere? Hva er i veien med dere?
Lov oss at du ikke vil gjøre noe.
Skulle tatt seg ut om folk så at dere ba til en kar.
- Takk. - Jeg skal si dere hva jeg skal gjøre.
Jeg skal holde øynene åpne i tilfelle.
Når dere ser bilen, så klø dere i hodet.
Hvilket?
Hvilket som helst. Bare klø som om det klør.
Du vil få oss i fengsel.
Gi meg politiet.
- Når går toget? - Det gikk akkurat.
Så hva venter du på? Bare ta en drosje og sett klampen i bånn.
Skatten.
Ærverdige Henry, om du bare visste hva Gullklokke gjennomgår for deg.
- Hvem er Gullklokke? - Meg, jeg er lei av Kirsebærblomst.
Lukk døren.
Vet du hva dette er?
- Deg. - Meg?
Ta av deg hatten og sett deg der borte mot dagens siste solstråler.
Det var fra mine minner om deg.
Og nå...
Ditt krøllete hår.
Ditt kinns bøyning.
Den brente umbra i dine uanstendige øyne.
Dine skuldres bronsefarge.
Din hals' søte varme.
Satengarmene.
Tvillingdikt.
Kom igjen. Les mer.
La oss se. "Når han returnerer fra gåturen,
kaster Henry Orient seg over arbeidet med dedikasjonen til en sann kunstner."
"Venner sier han pleier å finslipe teknikkene sine i timevis."
Vær så snill, jeg er redd.
Kan du spille for meg igjen?
Jeg har en kopi av diktet mitt her.
Du aner ikke hvor lenge jeg har drømt om dette,
siden jeg hørte stemmen din på telefonen.
Jeg er så redd.
Det er ikke noe å være redd for, skatt.
Stans.
Vet du hva? Jeg trodde du skulle hoppe ut...
- Hva er i veien? - Ser du de barna?
Er de ikke søte?
De barna er overalt vi er.
I parken den dagen. På konserten, foran spaghetti-sjappa.
Paul. Trekk for gardinene.
- Så han deg? - Hvem?
- Mannen din. - Er han der også?
Så du ham ikke?
- Hva skal jeg gjøre? - Hør etter.
Så du mannen din der ute eller ikke?
Jeg så ham ikke. Gjorde du?
Så hvorfor skriker du navnet hans til meg slik?
Jeg mente de barna. Så du ikke at de forfulgte deg?
- Jeg så aldri... - Jeg mener i parken på søndag.
Og nå der ute og ser.
Du må være gal.
Det er det du så, hva? Alltid når vi er sammen.
Du sa at mannen din ikke mistenkte noe.
Jeg tror ikke det. Men hvordan vet man hva mannen sin tenker?
Han titter.
Nå er jeg sikker. Det er akkurat noe slikt som Paul kunne gjort.
- Jentedetektiver ingen mistenker. - Det er det verste jeg har hørt.
Det mest urettferdige er at jeg ikke har gjort noe.
Unntatt å høre på musikken hans.
Tenk hvis de små pøblene avslører oss.
Når en mann tror at kona hans har vært i en annen manns leilighet,
selv i dagslys, er ikke sannheten det han er ute etter.
Uansett hva jeg sier til ham, vil han tolke det på verst mulig måte.
Han vil gå amok. Jeg vet det.
Hvor stor er han?
Jeg må stikke. Er det en bakvei?
Ja, men du går ut ytterdøra, så de ser at du drar.
- Er du gal? - Jeg er ikke gal.
Vil du de skal si at du var her hele natten og ha ham rekende med pistol?
Du skal gå rett ut av ytterdøra,
som om du eide hele bygningen, så hvis de leverer rapport
kan du peke på at du ikke var her lenge nok.
Dette er ingen typisk dag.
- Skal vi prøve igjen på lørdag? - Hva med...?
Du har ikke noe å bekymre deg for. Ikke se i deres retning engang.
Ta den første drosjen du ser. Be ham kjøre til Grand Central.
Du har ikke noe å bekymre deg for. Det går bra.
- Kom igjen en gang. - Takk skal du ha.
- Ta med Mr Dunhill neste gang. - Dunworthy.
Hvem du vil.
God ettermiddag.
Hva?
Jayne Mansfield?
Mamma.
Skatt, du må ikke knekke nakken på meg.
- Hvorfor sa du ikke fra? - Du visste vi kom til ferien.
Hvordan kunne du glemme det?
Gud som du har vokst. Jeg ville ikke gjenkjent deg.
Skittent ansikt. Hva er det dere gjør med rare hatter på?
- Dette er Marian Gilbert. - Hyggelig.
- Takk. - Leker dere kinesiske?
- Hvor er pappa? - Han måtte på kontoret.
Han blir med oss på middag. Hva med The Four Seasons?
- Bra. Kan Gilbert bli med? - Jeg kan ikke i kveld.
Jeg er lei meg. Kanskje du kan bli med en annen kveld?
- Hvor lang tid tar det å pakke? - Nå?
- Jeg må av sted uansett. - Jeg er klar om fem minutter.
Jeg er ovenpå med Mrs Hambler. Fort, det kommer folk på drinker fem.
Ha det. Jeg vet vi snart ser deg igjen.
Jeg håper det.
Jeg skal hente godsaker nå.
Four Seasons, 21. Det er bare slike steder de går.
Et sted de setter fyr på alt de serverer. Kanskje jeg får podagra.
- Kommer du ikke tilbake om kvelden? - De bestiller rom til meg.
Og du skulle sett klærne. Bergdorf, Saks, Hattie Carnegie.
Det er fordelen ved å være uønsket - masse gaver når de dukker opp.
- Hvor lenge blir de? - Til etter nyttår.
Hvis de ikke blir lei av meg innen den tid.
- Vi ses. - Vi skal kjøre deg hjem.
Mrs Boyd, hva skal jeg gjøre med vasken?
Send den til hotellet. Vi bor på Melton.
Ba jeg deg ikke forte deg?
Beklager.
- Hva er det? - Ikke noe
Kunne du ikke ringt og sagt jeg var syk?
Ikke vær så barnslig.
Selv om Val vil være sammen med foreldrene, er ikke vennskapet over.
- Hun kunne ha ringt. - Oppfør deg.
God jul, alle sammen.
- Jeg er Marians mor. - God dag.
- Miss Gilbert, er det ikke? - Dette er Mr Boyd.
Dette er Mrs Gilbert, og dette må være Boothy.
Jeg visste det. Kom inn og ta en drink.
- Det er så søtt av dere... - Skatt.
Skjønt at dere kunne komme.
Det er noen fascinerende mennesker dere må treffe.
Det er veldig strengt her.
- Jeg har savnet deg. - Vi har savnet deg også.
De store føttene trampende i trappen.
Vil dere komme og treffe gjestene?
Kan noen av dere være tradisjonelle og ta en eggelikør med meg?
Eller skal det være martinier?
- Jeg er tradisjonell. Hvor er bollen? - Jeg skal skaffe dere en hver.
- Har du strømper på? - Siden jeg kom.
- Jeg har noe å fortelle. - Hvordan holder de seg oppe?
Mrs Gilbert er moren til en av Valeries skolekamerater.
Sett denne grusomme lille engelen litt høyere opp.
Comment ça va, Miss Manhattan?
- Er det korsett? - Hofteholder.
- Ser du ham ved pianoet? - La meg se.
- Gnager den ikke? - Selvsagt ikke.
Han heter Joe Daniels. Vi har vært på date.
- Han er eldgammel. - Over 30 og gift.
- Hvor var kona? - De har gått fra hverandre.
Klinte dere?
Vær så god. Ikke drikk for fort.
Takk.
Enda en ting. Ikke kjør i kveld.
- Han er søt. - Søtere enn han var før.
- Klinte dere? - Det var på Schrafft's, dust.
Jeg inviterte ham på lunsj.
Inviterte du ham på date?
Du må aldri si dette til noen.
Selvsagt ikke. Vi har sverget en ed.
- På dine forfedres knokler? - Ja.
Jeg arrangerte daten fordi jeg ville snakke med ham
om hvor mye han treffer mamma når ikke pappa er her.
- Prøver de seg på hverandre? - Vet ikke, men pappa må ikke bli såret.
- Hvem er du? - Valerie.
- Valerie hvem? - Valerie Boyd.
Isabels barn. Hvem er sammen med deg?
Marian Gilbert, en venn av meg fra Norton.
Ikke vent at jeg skal snakke med dere.
Jeg vet ikke hva jeg skal snakke med skoleungdom om.
- Kan du unnskylde oss? - Du kan vedde den søte...
- Vi går på rommet. - Sa du det til dr. Greentree?
Tror du jeg er gal?
- Dere kunstnere. - Den skal være hemmelig.
Jeg håper da det.
Vi bare latet som.
- Hvordan traff dere Mr Orient? - Vi har aldri truffet ham.
- Kutt ut. - Det har vi ikke.
- Jeg snakket ikke til deg. - Jeg ville ikke rørt noen av dine ting.
Kan du unnskylde meg? Si fra hvis hun er for hard.
- Du burde også gå. - Jeg blir hvis det er greit.
- Det er ikke greit. - Vi bare latet som.
God natt.
Hvorfor ringer du ikke og ser om hun kan komme?
- De tar ikke telefoner før 12. - Hva med gavene?
De ga dem i går så de kunne sove lenge.
Den slags omtenksomhet ville aldri falt Mr Dickens inn.
- Vi dekker på i tilfelle. - De slipper henne ikke ut i dag.
Dette er Isabel Boyd.
- God morgen. - Kan jeg snakke med Val?
- Kan jeg vennligst snakke med Valerie? - Valerie er ikke her.
- Er du sikker? - Et øyeblikk.
Mrs Boyd ser etter Valerie. Aner du hvor hun er?
Vedder på at hun har rømt.
Vi har ikke hørt fra henne i morges.
Hvis Valerie er der, er det en feil å dekke over det.
Jeg sa at hun ikke er her.
- Vedder på at hun kommer hit. - Jeg håper det.
Men hun må straks ringe moren.
Ja da.
- Med en gang hun kommer. - Jeg skjønner.
For et fryktelig kvinnemenneske.
Jeg tror hun er der og at hun lyver om det.
Jeg synes ikke du taklet den situasjonen bra.
- Du så ikke boka. - Nei, men...
Drømmer ikke alle unge jenter om romantikk på den alderen?
- Hvis det bare er drømmer. - Det er latterlig.
Var det kun en drøm å true Joe Daniels på date?
Jo mindre som sies om Joe Daniels, jo bedre.
Hva skal det bety?
Hvis vi ikke hører noe før 12, ringer jeg politiet.
Det var ny omtenksomhet for et barn du ikke tror er ditt engang.
Det er ikke det jeg sa. Jeg bare sa at jeg skulle ønske jeg var sikker.
Det spiller ingen rolle lenger. Det er en uviktig teknikalitet.
Jeg skal kle meg.
- Joe. - God jul.
God jul. Har du sett eller hørt fra Valerie?
- Tuller du? - Hun er helt borte.
Hun vil ikke banke på døra mi.
Men det gjorde hun vel før?
Jeg angrer på at jeg fortalte deg det. Jeg prøvde bare å være morsom.
Det vedder jeg på.
Hvis du tenker etter, skjønner du at Val forakter meg.
Hun kalte meg en elendig pianist. Du skulle sett blikket hun sendte.
Jeg ringer deg tilbake, for Frank kom akkurat.
Hei og god jul, hvem du enn er.
Mr Orient?
Ja, og Gud velsigne deg for at du sjarmerende gjør et poeng av det.
Og hvem er du, om jeg tør be?
Dette er Mrs Franklin Boyd.
Du har en av de peneste stemmene jeg har hørt.
Kan du snakke videre?
Jeg er Valeries mor. Jeg vet hun er der.
Får jeg snakke med henne?
Jeg sa at jeg ville snakke med datteren min.
Hvis jeg ikke får snakke med henne, ringer jeg politiet.
Før du gjør noe du vil angre på,
må jeg først si at datteren din ikke er her.
Vet du hvor gammel datteren min er? 14.
Det er alt politiet trenger å vite.
Det ble brutt.
Si meg noe.
Kler datteren din seg som en kineser?
Vil du sette deg sammen med meg?
- Skal det være en drink? - Nei, takk.
- Kaffe? - Ellers takk.
Fremdeles ingen nyheter.
Men ikke bekymre deg. De kommer så snart de er tomme for penger.
Jeg har hørt om deg, men har aldri hørt deg spille.
Siden jeg ikke er Liberace, ville det overrasket meg.
Du forundrer meg.
På hvilken måte?
Husker du at jeg nevnte stemmen din på telefonen?
- Og du sa at du ikke sang. - Jeg gjør ikke det.
Har du vært på scenen før?
Rart, for jeg har et godt øre for stemmer.
Ni av ti ganger sier de meg nesten alt.
Etter å ha hørt din på telefonen,
kunne jeg kommet inn i et rom fullt av kvinner og gått rett bort til deg.
Det er utrolig.
- Men jeg ville tatt feil. - Hvorfor?
For jeg ville gått til en mørk kvinne.
Mørk og sensuell, som en av Sargents edwardianske skjønnheter.
Og det er det som forundrer meg.
Kan vi snakke om datteren min først?
Du er ikke av Sargent.
Du er av Renoir.
Definitement Renoir.
Har du sett hans bilde av "En pike i april"?
- Beklager. - Vakkert med roser og gull.
Gyllent hår, gyllent solskinn.
En gyllen pike som smiler i en rosenhage.
Du er en nymfe med sensuell stemme.
Hvis du ikke har dårlig tid, tar jeg gjerne en kopp kaffe.
Vil du det?
God jul.
- God natt, David. - Takk igjen.
Ikke glem skolemøtet på tirsdag om en uke.
- Greit. - God natt.
Kan du ikke ringe igjen og se om de har hørt noe?
Jeg kan ikke tenke meg hvor hun er hvis hun ikke kommer hit.
Hun kjører sikkert rundt med undergrunnen, stakkars.
Melton Hotell? Får jeg snakke med Mrs Boyd i 3729?
For en jul hun får.
Mrs Boyd, dette er Marian Gilbert.
- Har du hørt noe? - Nei, det er derfor jeg ringer.
Nei, men jeg har ringt politiet og Byrået for savnede.
Det går sikkert bra med henne.
Jeg har også snakket med Mr Orient.
Ringte du Mr Orient?
Vi trenger ikke bekymre oss for ham lenger.
- Hva sa du til ham? - Jeg kan ikke snakke om det nå.
Jeg venter telefon fra Mrs Hambler. God natt.
Jeg blåser i om hun er moren. Det var dårlig gjort.
Stakkars Val.
Hun elsker ham veldig høyt.
Jeg hadde det likedan med John Barrymore.
- Hvem? - Hva sa du?
Hvem er han du gikk gjennom det samme med?
Vet du ikke hvem John Barrymore var?
Har du aldri hørt om ham?
Unnskyld meg. Det er senere enn jeg tror.
Er det noe vi kan gjøre for henne?
De elsker henne ikke. Det er bare vi som elsker henne.
De sender henne på skoler og til doktorer. Alt for å bli kvitt henne.
Dette tar livet av henne.
- Jeg vet det. - Kan vi ikke spørre Mr Boyd?
- Selvsagt ikke. - Men hvis de ikke vil ha henne...
Du vet egentlig ikke det.
Familier har ulike forhold.
Uansett hva de gjør eller hva de føler for henne,
er de foreldrene hennes, og barn hører sammen med foreldrene.
- Hvem ordnet det? - Ikke se på meg.
Men så mye kan vi gjøre. Vi gir henne så mye kjærlighet som mulig,
og prøver å la vårt hjem føles som hennes.
- Kan vi gjøre mer, skal vi det. - Takk.
Når det gjelder strømpene og pengene og det.
Bortsett fra Val, har det vært en herlig jul.
God natt, skatt. Og ikke tenk på Val.
Uønskede barn lærer raskt å passe på seg selv.
God natt.
- Det er meg. - Jeg er dødssulten.
Milde.
Hvis jeg fikk si det til mamma, kunne du fått saus også.
Uansett hvor greie de er, tilhører alle samme klubb.
Når det er om en datter bærer det rett til telefonen.
- Har du hørt mer? - Politiet er etter deg.
- For hva? - Byrået for savnede.
Kanskje de sjekker i elva.
- Vi kan se på dem. - Hvis de finner noen andres lik...
Jeg snakket også med moren din.
- Hun er nok rasende. - Hun sa hun snakket med Henry.
- Tror du hun gjorde det? - Det er det hun sa.
- Hva sa hun? - Jeg tror hun skjelte ham ut.
Jeg trodde ikke du brydde deg lenger.
Det trodde ikke jeg heller, men jeg tenker mye på ham.
- Tenk deg hva han har trodd! - Sikkert at hun var gal.
Tenk deg han som prøver å finne ut hva hun snakker om!
Noen må få henne vekk før hun går amok.
Det er vel slutten. Adjø, Henry, skatt.
Det kan det ikke være. Vi kan ikke la det skje.
Det er for sent. Hun har ødelagt det.
- Hvor er Bibelen? - Her.
- Hva er det du gjør? - Jeg har en super idé.
- Hva er det? - Jeg fikk den på 3rd Avenue for 75 cent.
- Hva er det? - Den evige flamme fra gudenes hage.
Skru av lyset.
10 000 mandariners augustflamme, hør deres ydmyke tjenere.
Bøy deg foran den.
Mitt hemmelige hjertes måne, tal til din elskede Kirsebærblomst...
Gullklokke. Jeg er Kirsebærblomst nå.
Tal til din Gullklokke, den prektige månes aprikos.
Gi oss visdommen til den mystiske Orient, den mektige kongen.
Et magisk tegn fra våre mektige forfedres graver.
Milde Moses.
De ærverdige guder har talt.
- Mr Boyd? - Er hun her ennå?
- Ja, sir. - Det var alt.
God natt, sir.
- Hvem er det? - Det er Frank Boyd, Valeries far.
Unnskyld, men kan jeg komme inn?
- Selvsagt. - Jeg lover å ikke bli lenge.
Det er ikke sent. Vi er ferdige med å rydde.
- Skal det være en drink? - Takk, hvis du også tar en.
- Whisky eller bourbon? - Whisky og vann er bra.
- Det gjelder Valerie. - Er hun tilbake?
- Jeg vet hun er her. - Jeg ville ikke gjort noe slikt.
Jeg ville straks ringt Mrs Boyd.
Du vet det ikke, hva?
Jeg vet at hun ikke er her, hvis det er det du mener.
Hun kom inn via kjelleren.
Det er en mann fra Byrået for savnede på den andre siden av gaten.
Det er ikke noen bakvei, hva?
Da er hun her ennå. Hun gjemmer seg sikkert på Marians rom.
- Den lille... - Ikke ennå.
Jeg vil gjerne sitte litt, hvis du er sikker på at du ikke er for trøtt.
Selvsagt.
Jeg kan se hvorfor Val regner dette som et ekte hjem.
Det eneste hun har hatt noen gang.
Det er ikke noe som er mer skammelig for en far å innrømme.
Folk kan ikke alltid kontrollere omstendighetene sine.
- Ikke alltid. - Val vet at du må reise mye.
Hun er forståelsesfull mye mer enn du aner.
- Det er det jeg er redd for. - La ikke det bekymre oss.
De små fortapte lam er hjemme igjen, og det er det eneste som teller.
Du har rett, og jeg ber om unnskyldning.
- For tilbakekomsten. - Jeg skaler på det.
Splitthopp.
Vær forsiktige.
Hvor kan jeg finne Mr Orient?
Folket samler seg bak scenedøra.
- Hva er i veien? - Jeg er redd.
Det er i orden. Jeg snakker med ham først.
Hva skal du si?
Hva med å forklare at vi vil unnskylde for moren din?
Vilt.
Hold deg til noe du kan!
Du får ta noen timer.
- Hvem sa at du kunne spille? - Når får vi pengene tilbake?
Kom deg ut.
- Jeg sa jo at han ikke øvet. - Vi prøver i baren.
- Kommer han hver kveld? - For å slappe av etter alle konserter.
Vent her.
Han er ikke her.
- Kjenner du Mr Henry Orient? - Hva er det med ham?
- Er han her? - Jeg har ikke sett ham i kveld.
Takk.
Han er ikke der heller.
Vi må finne ham. Jeg har følelsen av at han trenger meg i kveld.
- Og du er ikke redd lenger? - Ikke i det hele tatt.
Han er sikkert knekt. Kanskje jeg kan trøste ham.
Jeg har en idé.
Han er ikke tilbake ennå.
Jeg er glad det skjedde, selv om det var hans egen skyld.
Nå vil han kanskje sette pris på min forståelse.
Det er da en mann trenger en kvinne, når han er i trøbbel.
Hvis vi aldri ser hverandre igjen, blir dette kvelden,
og vi vil aldri glemme hverandre så lenge vi lever.
De dreper oss hvis de finner ut om dette.
Et av de store mysterier ved Orient.
Det er på.
- Hvordan kom han seg inn? - Nå skal du høre.
Han kom hjem fra konserten og tok en lur.
- For å slappe av. - Se.
- Hva er det du skal gjøre? - Det vi sa.
Jeg ringer på og forteller at du er hans største beundrer,
og så ber vi om autografen.
Du skal vel ikke si at jeg elsker ham?
Selvsagt ikke. Hvis han ber oss inn, forteller vi at moren din er skrullete.
Min gledes augustmåne.
Jeg ringer på og...
- Hva skal vi gjøre? - De går nok, og da er han alene.
Ja, men...
Jeg har mesket meg i glede i kveld.
Nå er det ikke mer vin igjen i livet for meg.
- I morgen? - Når?
Rundt fem.
God natt.
Jeg skal aldri fortelle det til noen. Æresord.
- Går det bra? - Ja, sir.
Du gjorde oss veldig bekymret i kveld.
Beklager.
- Var det Mr Orient igjen? - Det er over.
Jeg håper det. Hvor var du?
Bare rundt og så på juleutstillinger.
Til klokken to om natten?
- På Broadway og Fifth Avenue. - Venter du at jeg skal tro på det?
- Beklager. - Er det alt du har å si?
Jeg tror ikke vi skal snakke mer om dette i kveld.
Det er sent, og vi er for trøtte og opprevet til å diskutere det.
Sulten? Vil du ha et glass melk eller en sandwich?
Nei, takk.
Gå ovenpå. Vi snakker om det i morgen.
I tilfelle Miss Gilbert og du planlegger flere eventyr,
tok jeg en prat med Mr Orient i ettermiddag.
Hvis du nærmer deg ham igjen, har jeg bedt om at han sier fra til meg
i stedet for å ringe politiet, som han hadde tenkt.
Politiet?
Han har rett til å beskytte seg mot sjikane.
- Skulle han ringe politiet? - Ja.
- Han er sprøere enn jentene. - Hva ville du gjort?
Hvis jeg ikke kunne bestukket dem med brus, ville jeg pakket sammen.
Du høres ut som du ikke synes det er alvorlig at hun oppfører seg uanstendig.
Jeg synes ikke det er en rettferdig beskrivelse av oppførselen hennes.
Og hvis vi fortsetter slik, kan det hende vi sier ting vi ikke burde.
Skal vi bare la det ligge, da?
Bare så to ting står helt klart.
Én: Mr Orient. Det er slutt, skjønner du?
- Det har jeg jo sagt. - Og det er over med Marian Gilbert også.
- Synes du virkelig det er nødvendig? - Det blåser jeg i.
Gjør du?
- Jeg vil ikke se henne igjen. - Så strålende.
Jeg tror det vil spare oss mange problemer.
Selv moren hennes mener det er et uheldig bekjentskap.
Det er alltid problemer med dem.
Marian er et typisk skilsmissebarn.
- Kanskje hun ender som forbryter. - Det er ikke sant.
Du er for ung til å skjønne disse tingene.
Marian Gilbert er den minst forbryterske jenta jeg har møtt i hele mitt liv.
Er det derfor du aldri vil se henne igjen?
- Når fortalte Mrs Gilbert dette? - I kveld.
Jeg stakk innom Gilbert-familien for å se om de hadde hørt noe.
Det er derfor jeg var så sen.
Hun er en grei nok middelklassekvinne, men uten organisasjonsevne.
- Men nå kan hun vel legge seg? - Selvsagt.
- God natt, skatt. - God natt, sir.
Vi må ta henne ut av skolen. Må du rett til Roma igjen?
Jeg lurer på om jeg burde bli her og få henne inn et annet sted.
Hva sa egentlig Orient om dem?
Han syntes det var underholdende.
- Hadde han møtt dem? - Nei, jeg tok feil der.
Hva gjorde de? Fulgte de etter ham?
Det var visst alt.
Jeg er trøtt og vil legge meg.
Vedder faktisk på at det var det de gjorde i kveld.
Hva mener du?
At de fulgte etter ham.
Men hun sa vel nei til det?
Egentlig ikke.
Jeg ser deg i morgen.
Dette er Mrs Gilbert.
Unnskyld at jeg ringer sent, men jeg ville sjekke om Val kom frem.
Ja, for noen få minutter siden. Hva med Marian?
Sa ikke Mr Boyd det? Han var her og hun kom før han gikk.
Det ville vært gøy hvis vi ikke var så urolige.
Hun prøvde å snike seg inn da han gikk.
Jeg vet ikke hvem som ble mest overrasket.
Takk så mye.
God natt.
Det var teit av meg. Jeg stanset på klubben og tok en drink med noen venner.
Vi kan snakke om det også i morgen.
Kan jeg sitte hos deg i noen minutter?
Det ville vært fint.
Vi har vel en hemmelighet begge to nå.
Livet kan være tøft for alle noen ganger.
Men vi trenger vel ikke skyte oss?
Ingen har det lett bestandig.
Jeg er veldig lei meg, pappa.
Takk, skatten. Takk skal du ha.
Noen ganger gifter folk seg av feil grunn, og da fungerer det ikke.
Det er ingens skyld.
Jeg vet ikke om jeg kan, men er det noe jeg kan gjøre?
Mye om du vil.
Hva heter den sangen...?
"Getting to Know All About You".
Nemlig.
Du om meg og jeg om deg.
Jeg vet det er litt sent, men tror du at du kan tenke på det?
- Det vil jeg gjerne. - I et hjem, kanskje?
- Tror du vi kan det? - Jeg har aldri hatt mitt eget hjem.
Ikke siden jeg var veldig ung.
- Mener du bare meg og deg? - Det er slik det ser ut.
- Hvor tror du vi kunne bodd? - Det er noe vi må diskutere.
Roma, Paris, London... Hvor vi enn vil.
Det bør være der du kan være mest hjemme.
Det stemmer, men det spiller ingen rolle nå.
Jeg skal slutte å reise så mye.
Så vi blir der vi bestemmer oss for.
Mr og Miss Boyd hjemme.
- Pappa da. - Ok?
Okidoki.
Da er det avgjort.
Er det noen grunn for at du ikke skal fly til Roma med meg i morgen?
- Mener du det? - Vi må se alle de stedene.
For å bestemme oss for hvor vi skal bo.
Mens jeg får avsluttet noen forretninger.
Jeg vet ikke om jeg burde være det, men jeg er glad på en trist måte.
Det er vi sikkert begge to.
- Du er min eneste hjertenskjær. - For evig og alltid.
Nei. Bare til den neste karen kommer.
Det er det jeg mente. Men jeg stresser ikke så nå.
Det tror jeg nok.
Jeg er redd jeg har teite nyheter.
- Hva mener du? - Min mann vet om i kveld.
Hvordan da?
- Barna fulgte etter oss. - Er du sikker?
- Ganske. - Hør...
Ble han voldelig?
Det var ingen fornøyelse.
Hør, skatten...
Ikke vær bekymret.
Det har alltid vært risikabelt, og nå som katta er ute av sekken
tar jeg gjerne utfordringen.
Vi kan ikke snakke på telefonen, den kan være avlyttet.
- Vi ses tidlig i morgen tidlig. - Men...
Hør her, skatt. Ikke få panikk.
Bare husk at jeg står sammen med deg, og at vi klarer dette sammen.
- Men... - Ikke mer prat nå.
Ha det, skatten.
Pan Am?
Hvor går neste fly?
Hvor som helst. Det er greit.
Så?
- Hva om hun ikke vil treffe meg? - Det tviler jeg på.
- Blir du med? - Selvsagt.
Du kunne ha skrevet brev innimellom.
Jeg visste ikke hva jeg skulle si. Jeg var for flau.
Skatten.
Kom inn. Se hvem som er her.
Utrolig.
Så skjønt. Vi trodde vi hadde mistet henne.
Overhodet ikke. Vi kom rett fra flyplassen.
Hun gjør leksene med døren lukket.
Gå og overrask henne mens vi gamle tar en drink, hva?
- Er du sikker på at det er i orden? - Tuller du?
Hva er det?
- Håret ditt er annerledes. - Liker du det?
- Det er kult. - Du ser nydelig ut.
Jeg har så mye å fortelle deg. Er det en kjole fra Paris?
Tuller du? Den er fra Bloomingdale's.
Lyden av de små føttene i trappen.
- Whisky med vann? - For en hukommelse.
- Vil du ikke sette deg? - Takk.
La oss få spenningen overstått. Er dere tilbake for å bli?
Vi har leid leilighet på 70th Street.
Hambler-familien vil ta seg av oss.
- Det er vidunderlig. - Og jeg er skrekkslagen.
Å ta på seg et 14-årig barn i min alder som driver med revestreker
og alt det de roter seg borti.
Kanskje jeg burde gå til doktor.
Du trenger ikke bekymre deg for det lenger.
- Hvorfor ikke? - Fordi det er over nå.
All den virkelighetsflukten inn i en privat og hemmelig verden.
- Det er over. - For en lettelse.
Nå står vi overfor ekte problemer.
Det var søte gutter. Ved den amerikanske ambassaden.
Men det var kjedelig før de slukket lyset.
- Hva er det? - Det er til øynene.
Den understreker fargene.
- Hva skjedde så? - Milde.
- Store saker? - Du skulle hørt dem.
- Så dere rota? - Har ikke du gjort det?
Man skulle trodd vi var kriminelle sånn som de følger med.
Men det er en gutt hos Mrs DePaul. Han er så kjekk.
- Hvor gammel? - Han har begynt å barbere seg.
- Hvem var det du rota med? - En som sa han het George.
- Hva er dette? - Noe gørr jeg fikk med meg ved en feil.
Det er for å fjerne følehår.
- Vet du hva jeg vil ha? - Hva?
- En knallrød munn. - For en kul idé.
DVD-tekst: Visiontext
NO